Lyftande skedand i Måkläppen, Skåne. Foto: Paul Rosenius / Vänersborgs museum
Det är ett ”yndigt” land
där Sundets böljor glittra
vid bokomskuggad strand,
där över tegar utan tal
de glada lärkor kvittra
och rödbent stork går vakt för bondens förstusval.
Det landet är oss gott,
med sina milda tycken,
sin rika arvelott,
med sina minnens ädla börd
och nya ärors smycken,
med sina hävders skatt och sina slätters skörd.
Det är en mö så huld,
med blåklint krönt om pannan,
med ax av kärntungt guld;
med hälften sydländska behag
hon ler som ingen annan
men blond är likväl hyn och nordiska dess drag.
Vid hennes altarhärd
Du, skånske man, hembäre
din kärleks bästa gärd!
och under livets pilgrimsgång
du henne trofast äre
med ständigt ny bedrift, i saga och i sång.
Richard Dybecks visa, även känd under namnet Orsamarsch, i versionen från Ny Visbok af B.…
Dikt skriven av militären och riksdagsmannen Gustaf Nyblæus (1816–1902) när han var löjtnant vid Dalregementet…
Dikt publicerad 1810 i Journal för Litteraturen och Theatern, dit Tegnér skickade in denna dikt…
En dikt ur Dan Anderssons diktsamling Svarta ballader (1917) som utkom tre år innan hans…