I slutet av december stördes julfriden när en mycket hätsk diskussion bröt ut om den svenska kulturens vara eller icke vara och om julens ursprung. Det är förstås ingen ny företeelse i dagens Sverige med politiskt motiverade utspel där man förminskar och rent av förnekar existensen av allt inhemskt. Julen 2018 var inget undantag.
Startskottet i år var Åhléns julkampanj där man ville slå hål på ”myten” om den svenska julen med påståendet att tomten var ”turkisk”. Du kan läsa mer om det fiaskot i min faktagranskning.
Henrik redogör mycket väl för vad diskussionen handlade om, men för att få full koll kan du även läsa Ebba Busch Tors (KD) debattartikel i Aftonbladet, myndighetschefen Ingrid Lomfors replik och Ebba Busch Tors slutreplik.
Diskussionen om svensk kultur kretsar oftast kring det man ser med blotta ögat eller hör. Språket. Maten. Konsten. Kläderna. De faluröda stugorna med vita knutar. Dansen runt midsommarstången.
Men som Henrik påpekar är de synliga och hörbara kulturella manifestationer vi uppfattar med våra sinnen blott toppen på ett isberg. 80 år före Henriks video publicerades uttryckte sig författaren och politikern Fabian Månsson på följande sätt om kultur:
Kulturen är aldrig blott en samling redskap, maskiner, byggnader och konstverk; den sitter i fingrarna och hjärnorna, i individernas attityder och reaktionssätt; den måste överföras från generation till generation genom undervisning och härmning, och skulle kontinuiteten upphöra, myllas en kulturepok i jorden med sina sista bärare, och dess materiella manifestationer står kvar blott som ruiner och minnesmärken utan liv och ande.
Uppfattningar om rätt och fel, attityder och värderingar, beteendemönster, synen på familjen, könsroller, religion, arbete, med mera, allt det ryms i en kultur. Och vet du vad? Vår kultur här i Sverige är långt ifrån ”lagom”.
På ett kulturellt plan är vi svenskar faktiskt extremister hela bunten, vilket tydligt illustreras i ”kulturkartan” i World Values Survey (WVS). WVS har sedan 1980-talet undersökt människors värderingar i totalt 100 länder, och den här kartan visar vilka länder som värderingsmässigt ligger nära varandra, oberoende av geografin.
Y-axeln (till vänster) visar hur pass traditionellt eller sekulär-rationellt en kultur är. Människor från kulturer med traditionella värderingar värdesätter i regel religion, familjerelationer och auktoritet, samtidigt som de förkastar skiljsmässa, abort, homosexualitet, m.m. Dessa samhällen uppvisar enligt WVS även höga nivåer av nationalism och nationell stolthet. I andra änden av skalan hittar vi sekulär-rationella värderingar som sammanfaller med den liberala livssynen.1
X-axeln (botten) visar hur mycket människor i en kultur prioriterar ekonomisk och fysisk säkerhet och trygghet, vilket enligt WVS är sammankopplat med låga nivåer av tillit och tolerans. Det är även associerat med hög etnocentrism där man sätter den egna etniska gruppen främst. I andra änden av skalan, där överlevnad och frihet tas för givet, ger människorna högre prioritet till självförverkligande genom frågor som miljön och jämställdhet. Kulturer i denna ände av skalan uppvisar i allmänhet hög acceptans för invandrare, abort och homosexualitet.2
Vad den extrema placeringen på kartan säger om oss svenskar är, enligt Institutet för framtidsstudier, bland annat att Gud inte har någon naturlig plats i vår vardag, att vi inte ifrågasätter homosexualitet och abort, och att vi har hög tillit till andra människor.
Vad innebär då detta? Jo, det betyder att när vi möter människor från andra delar av världen bör vi vara medvetna om att vad svenskar anser är rätt och fel kan anses extremt. Sverige är inte ett land med ”normala” värderingar, eftersom vad som anses normalt kan skilja sig mycket åt mellan länder.
Sverige är inte ett land med ”normala” värderingar. Sverige är ett extremt land. Det har betydelse.
En av de viktigaste poängerna Henrik lyfter fram i sin video är i mina ögon vikten av att känna sig själv, det vill säga att ta tid att lära känna, reflektera över och förstå sin kultur som ett led i sin självutveckling. I större perspektiv är det även extremt viktigt för samhällets förmåga att utvecklas. Alternativet, förnekelse av alla kulturskillnader, är som Henrik påpekar farligt.
Att försöka förhindra erkännandet av kulturella skillnader i syfte att omöjliggöra kritik av identitetspolitiskt utvalda grupper är kontraproduktivt och farligt. För den som inte förstår sin egen kultur kan inte heller problematisera sin kulturella bias, och berövas därigenom vitala verktyg för att kunna utveckla kommunikation och verklig förståelse för andra kulturer.
Vad händer då när världens mest extrema land öppnar sina armar, hjärtan och plånböcker och på kort tid tar emot hundratusentals människor från kulturer i den rakt motsatta änden av skalan? Vad händer när traditionella (klan)kulturer med starkt religiös prägel koloniserar det sekulära och liberala Sverige?
Jag har fått höra att resultatet blir en ”mångkultur”, och att detta skulle vara något bra för alla inblandade med ett överflöd av spännande maträtter, kulturella utbyten och ekonomiska vinster. Snarare så är ju resultatet ”många kulturer”, vilket så klart kan innebära positiva kulturella utbyten men en konsekvens är tyvärr även att det skapar många potentiella konfliktytor.
Konfliktspotentialen ökar dessutom ju större skillnad det är mellan dessa kulturer, inte minst i ett starkt kollektivistiskt samhälle som Sverige där beslut om hur vi lever stora delar av våra liv fattas gemensamt av de politiker som håller i våra plånböcker. ”Alla ska med”, som nån politiker sa. Att prata om en kulturkrock är en underdrift.
Idag är det därför viktigare än någonsin för oss svenskar att ha förståelse för vår egen kultur, för om inte vi har det hur sjutton ska utlänningar som flyttar hit och vill bli en del av det svenska samhället kunna förstå oss? Vem vet, kanske de förstår svensk kultur bättre än vi själva gör.
Vi behöver även ha den nyktra insikten att långt ifrån alla människor i världen vill vara som oss eller leva som oss. Inte nog med att de inte vill leva som oss, i dessa kulturer skulle man inte tolerera vårt sätt att leva. Det borde väcka eftertanke.
Än hur mycket man slänger runt modeord som ”mångkultur” är det den svenska, nordiska och västerländska kulturen som utgör grunden för vårt samhälle och vår frihet. Samtalet om vår kultur, förståelsen av oss själva, är för viktigt för att lämnas i händerna på politiska aktivister – i synnerhet när det handlar om de mest extrema människorna i världens mest extrema land.
Jag tror att vi svenskar har betalat ett mycket högt pris för det misstaget, och att kommande generationer tyvärr kommer att lämnas med merparten av notan. Men det är aldrig för sent att stanna upp, tänka till, och ta ett steg i rätt riktning.
Människa, känn dig själv!
Om du uppskattar Henriks tankar, följ honom på Youtube! Du kan även stötta hans arbete på Patreon eller swisha en slant till honom på 1234 12 75 02.
Stenfinn, Stephanus, kärt barn har många namn. I modern förklaring känner vi han som Staffan…
Gravhögarna och deras omgivande miljöer har mycket att berätta om sin tid. Ofta var de…
Det finns idag 45 kulturreservat i Sverige - vitt skilda och särskilt värdefulla kulturmiljöer som…
Carl Larsson (1853-1919) är vår kanske mest folkkära konstnär och en av världens främsta akvarellmålare.…
Staden Bollnäs i Hälsingland är omgiven av ett sjudande kulturhistoriskt landskap och är en bra…
Projektet 1 kvm lin började i Västra Götaland våren 2020. I år har projektet blivit…